פרשת
שופטים	
חמדת ימים
HEMDAT  YAMIM	

הרב שאול ישראלי זצ"ל
נשיא ומיסד
Harav Shaul Israeli zt”l
Founder and President

ראשי הכולל:
הרב משה ארנרייך
הרב יוסף כרמל
Deans:
Harav Yosef Carmel
Harav Moshe Ehrenreich

חברי ההנהלה:
פרופ' ישראל אהרוני
מר ברוך אייזנברג
מר יחזקאל הלר
עו"ד שלום וסרטייל
מר אליעזר יסלזון
מר יצחק מוינשטר
מר שלמה מרזל
מר צבי סנד
מר ג'י פומרנץ
מר יאיר מ. פלסר
מר קורט רוטשילד

Members of the Board:
Prof. Israel Aharoni
Mr. Barry Eisenberg
Mr. Jehezkel Heller
Mr. Eliezer Jeselsohn
Mr. Shlomo Marzel
Mr. Isaac Moinester
Dr. Yair M. Plesser
Mr. Jay Pomrenze
Mr. Kurt Rothschild
Mr. Zvi Sand
Adv. Shalom Wasserteil

American Friends of 
Eretz Hemdah Institutions
c/o Olympian
8 South Michigan Ave.
Suite 605
Chicago, IL 60603  USA

Our Taxpayer
ID#: 36-4265359		
פרשת שבוע
איך מנהלים מדינה יהודית?
הרב יוסף כרמל - ראש כולל "ארץ חמדה"
עיון בפרשת המלך שבפרשתנו תופס מקום מרכזי, בהגותו של כל מי שמנסה לעסוק בהלכות ציבור ומדינה. אומנם לכאורה, הציוויים המיוחדים המוטלים על המלך, עוסקים בהדרכה פרטית ואמורים לקבוע גבולות של מותר ואסור, למי שנושא כתר על ראשו. ננסה לבדוק את הנושא. 
עיון בפסוקים מגלה כי הפרשיה מחולקת לשני חלקים:
"טו) שׂוֹם תָּשִׂים עָלֶיךָ מֶלֶךְ אֲשֶׁר יִבְחַר יְקֹוָק אֱלֹהֶיךָ בּוֹ …  (טז) רַק לֹא יַרְבֶּה לּוֹ סוּסִים …
(יז) וְלֹא יַרְבֶּה לּוֹ נָשִׁים וְלֹא יָסוּר לְבָבוֹ וְכֶסֶף וְזָהָב לֹא יַרְבֶּה לּוֹ מְאֹד: 
(יח) וְהָיָה כְשִׁבְתּוֹ עַל כִּסֵּא מַמְלַכְתּו וְכָתַב לוֹ אֶת מִשְׁנֵה הַתּוֹרָה הַזֹּאת עַל סֵפֶר מִלִּפְנֵי הַכֹּהֲנִים הַלְוִיִּם: (זו פתיחה חדשה, שהרי גם הציוויים הקודמים מחייבים את המלך רק לאחר שבתו על כסא מלכותו)
(יט) וְהָיְתָה עִמּוֹ וְקָרָא בוֹ כָּל יְמֵי חַיָּיו לְמַעַן יִלְמַד לְיִרְאָה אֶת יְקֹוָק אֱלֹהָיו לִשְׁמֹר אֶת כָּל דִּבְרֵי הַתּוֹרָה הַזֹּאת וְאֶת הַחֻקִּים הָאֵלֶּה לַעֲשֹׂתָם:  (כ) לְבִלְתִּי רוּם לְבָבוֹ מֵאֶחָיו וּלְבִלְתִּי סוּר מִן הַמִּצְוָה יָמִין וּשְׂמֹאול לְמַעַן יַאֲרִיךְ יָמִים עַל מַמְלַכְתּוֹ הוּא וּבָנָיו בְּקֶרֶב יִשְׂרָאֵל: 
(דברים י"ז).
שני הציווים האחרונים-החיוב לכתוב לעצמו את משנה התורה ואיסור הגאווה, אכן נוגעים להליכות חייו הפרטיים  של המלך. האם גם שלשת האיסורים הראשונים הם בבחינת הדרכות כיצד ינהג המלך כאדם פרטי ובחייו האישיים? כך משמע מפרשנותו של הרמב"ם כדוגמא "ולא ירבה לו סוסים אלא כדי מרכבתו, אפילו סוס אחד פנוי להיות רץ לפניו כדרך שעושין שאר המלכים אסור…   ולא ירבה לו כסף וזהב להניח בגנזיו ולהתגאות בו או להתנאות בו… המלך אסור לשתות דרך שכרות, שנאמר אל למלכים שתו יין, אלא יהיה עוסק בתורה ובצרכי ישראל ביום ובלילה, שנאמר והיתה עמו וקרא בו כל ימי חייו.…
וכן לא יהיה שטוף בנשים, אפילו לא היתה לו אלא אחת לא יהיה מצוי אצלה תמיד כשאר הטפשים"  (הלכות מלכים פרק ג הל' ג-ו).
מראשונים אחרים משמע שהציוויים הם ציוויי מדיניות כללית. כך רמוז ברש"י "לא ירבה לו סוסים - אלא כדי מרכבתו, שלא ישיב את העם מצרימה" (שם, שם טז). כך גם רמוז באבן עזרא "וכסף וזהב לו ירבה לו - שלא יעניש את ישראל" (שם, שם יז) משמע שלא להנהיג שיעורי מס גבוהים מדי. כך גם משמע מדברי הרמב"ן "ויתכן שדרך הכתוב, כי הזהיר לא ירבה לו סוסים אפילו מארצו ומארץ שנער או בדרך סחורה המותרת, שלא יבטח על רכבו כי רב ועל פרשיו כי עצמו" - יש כאן רמז למדיניות בטחון. אם ננסה להעביר דרך פרשנות זו, למושגי ימינו יתכן וניתן להסביר את שלשלת הציוויים הראשונים כהדרכה כיצד לנהל את שלשלת המשרדים החשובים ביותר במדינת היהודים. 
à.	"רַק לֹא יַרְבֶּה לּוֹ סוּסִים"-מדיניות בטחון. אל תבנה צבא פרשים ומרכבות גדול שאומנם מעניק בטחון לאזרחי המדינה, אבל מחייב את המלך להחזיק באופן מתמיד צבא קבע ענק. החזקת צבא מקצועי מהווה נטל כספי עצום על תקציב המדינה וגורר בהכרח אחריו, מעבר על האיסור של "וְכֶסֶף וְזָהָב לֹא יַרְבֶּה לּוֹ מְאֹד". הצעירים שיגויסו לצבא הקבע עלולים להיפגע גם מבחינה רוחנית עקב ניתוקם מראשי המשפחה והשבט שהיוו את ההנהגה הרוחנית. אנשי קבע אלו (וכך היה עד התקופה האחרונה) גם לא יוכלו לבנות בתים בישראל כל עוד הם משרתים בצבא.
á.	"וְלֹא יַרְבֶּה לּוֹ נָשִׁים וְלֹא יָסוּר לְבָבוֹ"-מדיניות חוץ. כל קשר דיפלומטי בימים עברו חייב חתונה עם נסיכה זרה. המחיר של קשרים בין לאומיים אלו היה כרוך בחדירה של תרבויות זרות ועבודה זרה לארץ. התורה איננה אוסרת פעילות דיפלומטית אבל מזהירה מפני "אלף שגרירויות זרות בירושלים".
â.	"וְכֶסֶף וְזָהָב לֹא יַרְבֶּה לּוֹ מְאֹד"-מדיניות כלכלית. בוודאי שעל המלך לדאוג לרווחת אזרחי מדינתו ולעשות כל מאמץ שארצו תהיה בראש הרשימה של המדינות שמעניקות איכות חיים גבוהה לתושביהן. תוחלת חיים גבוהה שירותי בריאות מתקדמים שירותי רווחה מפותחים הם מטרות נעלות. רווחה אישית שמשמעותה מותרות ופינוקים איננה רצויה שהרי חז"ל כבר קבעו כי  "הבטלה מביאה לידי שעמום".
אם כך, ניסינו בקצרה להציע דרך לראות בפרשיית המלך הדרכה וציוני דרך בפתרון השאלה כיצד צריכה להראות מדינת היהודים. 	
ERETZ HEMDAH
5 Ha-Mem Gimmel St. P.O.B 36236   Jerusalem 91360
Tel:  972-2-5371485  Fax: 972-2-5379626		ארץ חמדה ע"ר
רח' המ"ג 5 ת.ד. 36236 ירושלים 91360
טל' 02-5371485  פקס: 02-5379626	
Email: info@eretzhemdah.org             web-site: www.eretzhemdah.org	

התורה והמדינה (מעזבונו של מרן הגר"ש ישראלי זצ"ל)
הרב יוסף כרמל - ראש כולל "ארץ חמדה"
חידוש הסנהדרין בימנו /  חלק שמיני
בשבוע שעבר הוכחנו כי מומחה לבי"ד=סמוך=אלהים והוא זה שהרמב"ם הגדיר "חכם מופלא שראוי להורות לכל התורה כולה". לעומת זאת מצאנו ברמב"ם את ההלכה הבאה "כל עיר שאין בה שני חכמים גדולים אחד ראוי ללמד ולהורות בכל התורה כולה ואחד יודע לשמוע ויודע לשאול ולהשיב אין מושיבין בה סנהדרין אע"פ שיש בה אלפים מישראל" (סנהדרין פרק א ה"ה). משמע שאם יש בעיר שניים כאלה מצרפים אליהם שלישי שאינו עונה להגדרה זו והם יושבים כבית דין. מהיכן נלקח השלישי עונה הרמב"ם "כל סנהדרי קטנה מושיבין לפניהן שלש שורות של תלמידי חכמים בכל שורה ושורה עשרים ושלשה איש, שורה ראשונה קרובה לסנהדרין, ושורה שנייה למטה הימנה, ושלישית למטה הימנה, וכל שורה ושורה יושבין בה לפי מעלתן בחכמה" (שם, שם ה"ז)ומשם היו מוסיפים. כך גם מפורש לעניין דיני נפשות: "אמר אחד מן התלמידים בדיני נפשות יש לי ללמד עליו חובה משתקין אותו, אמר יש לי ללמד עליו זכות מעלין אותו עמהן לסנהדרין, אם יש ממש בדבריו שומעין לו ואינו יורד משם לעולם, ואם אין ממש בדבריו אינו יורד משם כל היום כולו, אפילו אמר הנדון עצמו יש לי ללמד על עצמי זכות שומעין לו ועולה למניין, והוא שיהיה ממש בדבריו" (הלכות סנהדרין פרק י ה"ח). וקשה כיצד מצרפים לסנהדרין אדם שאיננו עומד בקריטריונים החמורים הנדרשים לקבלת התואר "אלהים" ? (עמוד הימיני סימן ג סע' ג). לכן מחדש מו"ר הגר"ש ישראלי זצ"ל כי מינוי כדיין וממילא כינויו בשם אלהים יש לו משמעות נוספת. הרמב"ם בתחילת "מורה נבוכים" קובע כי בעברית יש שלש משמעויות לביטוי אלהים. הראשונה בקודש ואז צריך לבטאו אלקים, השניה היא דיין והשלישית היא מנהיג ומושל. מינויו של אדם כסמוך אכן בא לבטא או את שלשתן או במקרים מיוחדים רק חלק מהן. כגון במקרה של מינוי חד פעמי של אחד מן התלמידים כיון שהוכיח שבמקרה זה הוא רשאי לייצג את השכינה, הושבתו בדין משמעותה נתינת הכח והסמכות להנהיג ולחרוץ גורלות. לפי זה מסביר מו"ר כי הביטוי "מומחה" גם הוא בא במשמעות אחרת והיא מלשון "מסירה" "דהיינו שמסרו לו את הזכות והכח לדון" (שם,  שם סע' ד). משמעות זו מופיעה גם במקומות נוספים בש"ס כמו "המחהו אצל חנוני ואצל שולחני אינו עובר" (מסכת בבא מציעא דף קיב ע"א). כאן הגמרא קובעת כי מעסיק ששלח את הפועל לקבל את שכרו משולחני=בנקאי, אינו עובר על איסור בל תלין, שהרי "מסר" את חיוב התשלום לאחר במקרה זה השולחני או החנוני שבימים עברו (ומבחינות מסוימות גם בימנו) שימשו כבנקאים. מינוי כזה של מסירת סמכויות מופיע גם ברש"י בעניין מינויים של הכהנים "ומלאת את ידם - כל מלוי ידים לשון חנוך, כשהוא נכנס לדבר להיות מוחזק בו מאותו יום והלאה הוא מלוי, ובלשון לעז כשממנין אדם על פקידת דבר, נותן השליט בידו בית יד של עור שקורין גנ"ט בלעז [כפפה], ועל ידו הוא מחזיקו בדבר, וקורין לאותו מסירה ריוישטי"ר בלעז [להסמיך] והוא מלוי ידים" (רש"י שמות  כ"ח  מא). 

"עשות ספרים הרבה"  (קהלת י"ב יב)    
הרב דניאל כץ – "ארץ חמדה"
"רב הכותל" – מאת שמחה רז 
הוצאת קול מבשר ירושלים תשס"ג (502 עמ')
דמותו של הרב מאיר יהודה גץ זצ"ל (תרפ"ד – תשנ"ה 1995 – 1924) היתה מוכרת לרבים מבאי הכותל המערבי שריד בית מקדשנו. בשבת היה לובש בגדים לבנים והיה זה מחזה מיוחד לראותו מהלך ברובע היהודי כולו אומר קדוש.
הסופר שמחה רז, הידוע מספרו "איש צדיק היה" על הצדיק הירושלמי רבי אריה לוין, הקדיש לרב גץ את הספר שלפנינו. מתוך הספר לומדים אנו על הרב גץ, שמסכת חייו מהווה שיעור חי לאהבת ד', אהבת התורה, אהבת עם ישראל ואהבת ארץ ישראל.
מנעוריו הרב גץ בלט כמנהיג המוביל את חבריו, חניכיו, תלמידיו ובני קהילתו לגאווה לאומית יהודית ולעליה לארץ תוך כדי הקפדה מלאה על שמירת המצוות והעיסוק בתורה. על אף אירועים קשים שהרב עבר עת איבד ר"ל שניים מבניו הי"ד, לא נחלשה אמונתו, אלא הלך והתחזק והגביר חילים ואף הפך להיות אחד מגדולי המומחים בתורת הנסתר. השילוב המיוחד שבין עיסוקים ציבוריים כמו פיקוד על ההגנה הצבאית באזור הגליל ודאגה לסידורי עבודה עבור חברי המושבים בהם כיהן ומאידך היותו מנהיג רוחני הלומד ומלמד תורה, מהווים מופת למנהיגי ציבור וצריך להיות נר לרגליהם.
נצטט כמה משפטים מצוואה שכתב ביותו כבן מ' שנים:
"אודה לד' בכל לבב אשר זיכני משחר ילדותי לחיות כיהודי ... זכיתי לחיות באדמת קודשנו ולראות באתחלתא דגאולה בקום שלטון ישראל בארעא קדישא, דבר אשר גורם קידוש ד' בעולמו, באשר כל עמי הארץ רואים שיש אלוקים בישראל. זכיתי להוריש לילדיי לא עושר ולא נכסים, אם כי דאגתי שלא יחסרו חלילה מהקיום, אלא בעיקר שם טוב ... זכיתי ליהנות מיגיע כפי ולא ליהנות מכתרה של תורה".
זהו ספר מאלף ומעניין שניתן ללמוד ממנו, מדרכו וממידותיו של הרב גץ זצ"ל.

שו"ת במראה הבזק"
 (מתוך ח"ד)
ירושלים, ישראל                                                                                               Jerusalem, Israel
אייר, ה'תשנ"ח

קמ. יציאה זמנית מארץ ישראל לצרכי הרשות
שאלה
האם מותר לצאת באופן זמני מארץ ישראל לצורכי הרשות וכן לצורך טיול?

תשובה
כבר האריכו גדולי ישראל שבכל הדורות לשבח ולרומם מעלת הישיבה ב"ארץ חמדה". כל נסיון לפגוע בקשר ההכרחי בין העם ובין הארץ גרר אחריו ביקורת חריפה גם בכתוב (1) וגם בדברי חז"ל (2). אפילו נסיון לפגוע במרכזיותה של הארץ לא עבר ללא תגובה (3).
בשאלה אם מותר לצאת מן הארץ כבר פסק הלכה למעשה מרן הגר"ש ישראלי בספרו "ארץ חמדה" (4) כי יציאה לחו"ל שלא ע"מ לחזור, אסורה.
אבל אם כוונתו לחזור, היציאה מותרת "לכל צורך ואפילו לצורך הרשות" (5).
על כן בודאי שלצורך סחורה, טיול לימודי ואפילו חופשה משפחתית (6) כשאין אפשרות לעשות חופשה מעין זו בארץ ישראל מותר.
שוטטות, שלא לצורך, בחו"ל אסורה.7
-------------------------------

1. ראה לדוגמה כינוי הכתוב את חטא המרגלים "תרבות אנשים חטאה" (במדבר לב, יד).
2. עיין לדוגמה במאמר חז"ל "וכל הדר בחוצה לארץ דומה כמי שאין לו א-לוה" (כתובות קי ע"ב).
3. עיין ברכות (סג ע"א) "אמר רב ספרא, רבי אבהו... ובביטויים החריפים שהתנאים משתמשים בהם.
4. ספר א' (שער א סי' י) עיין שם במקורות המובאים, לרבות ההסבר בדעת הראי"ה קוק. ועוד עיין ב"משנה ברורה" (סי' תקלא ס"ק יד) שמשמע מדבריו, שכל שיש צורך ביציאתו, מותר.
5. עיין שם ובפוסקים שלעניין יציאת כהן לחו"ל משתנה הדין בפרטים מסוימים.
6. בכל מקום שיציאת ההורים מותרת, וחשוב להם שבני משפחתם יצאו עמהם, ואפילו כשהנימוק הוא גיבוש המשפחה בזמן החופשה, יש מקום לומר, כי אי-יציאה עם ההורים יהיה בה משום חשש לאי-קיום מצוות "כיבוד אב ואם" במלואה (כאשר ההורים מזמינים אותם), וייתכן שזה גם בגדר המוזכר בהלכה "וישמשנו בשאר דברים שעושה..." (שו"ע יורה דעה סי' רמ סע' ד). אי-יציאה עם ההורים שמשמעה התרסה כנגדם, מעין "אני מקפיד, ואתם אינכם מקפידים", יש בה גם משום חשש איסור במצוות "מורא אב ואם", עיין שם בלשון המחבר (סע' ב).
7. דברי הגר"ש ישראלי שם - "אולם שלא לצורך כלל - אסור".

הרב משה ארנרייך          הרב יוסף כרמל
ראשי הכולל
חברי הועדה המייעצת:
הרב זלמן נחמיה גולדברג
הרב נחום אליעזר רבינוביץ
הרב ישראל רוזן

התרומות ל"ארץ חמדה" ניתנות לניכוי ממס הכנסה לפי סעיף 46 לפקודה